בכל הפעולות שבִיצעו הבריטים לאחר "ליל הגשרים", נהרגו ארבעה יהודים, נפצעו 18 ולמעלה מ-100 הושמו במעצר. אלא שכל זה היה מעין הקדמה למבצע גדול בהרבה, שנערך כשבועיים אחר-כך ונודע בשם "השבת השחורה".
אור לשבת ה-29 ביוני 1946, הוכרז עוצר בכל הארץ ו-17 אלף חיילים פשטו על מוסדות ומקומות יישוב כדי להחרים נשק ומסמכים וכן לעצור את מנהיגי היישוב ופעילי ה"הגנה". ממשלת המנדט הודיעה כי היא נחושה בדעתה לעקור את הטרור והאלימות, וכי פעולות הצבא קיבלו את אישור הממשלה המרכזית בלונדון. מבצע "אגאתה", כפי שכונה על-ידי הבריטים, בא בהפתעה והשיג את מרבית מטרותיו. נאסף חומר מודיעיני רב והוכנו מחנות מעצר מיוחדים ברפיח, מבלי שהדבר עורר את חשדו של הש"י. בירושלים, פשטו הבריטים על בנייני הסוכנות היהודית ולאחר חיפוש יסודי בחדרים ובעיקר בארכיון, החרימו מסמכים שהוטענו על שלוש משאיות גדולות. בין המסמכים היו מברקים שהוכיחו בעליל את חלקה של הסוכנות היהודית בהנהגת תנועת המרי העברי, כמו מברקו של יושב ראש הנהלת הסוכנות היהודית (דוד בן-גוריון) אל ראש מפקדת ה"הגנה" (משה סנה) לפתוח מיד במלחמה בשלטון המנדט הבריטי בארץ; תוכן ההסכם בין ה"הגנה" לבין האצ"ל והלח"י; או מברקים המאשרים ביצוע פעולות של אצ"ל ולח"י נגד הבריטים במסגרת תנועת המרי. כן נמצאו במשרדי הסוכנות היהודית תוכנם של שידורי "קול ישראל" (תחנת השידור החשאית של תנועת המרי) בהם נאמר, בין היתר, כי ייעשה הכול כדי "להכשיל העברת בסיסים בריטיים לארץ-ישראל ולמנוע את הקמתם בארץ".
חיפושים ומעצרים נערכו גם בקיבוצים רבים, אולם ההצלחה הגדולה ביותר היתה לבריטים בקיבוץ יגור בעמק-זבולון. שבוע ימים נערכו החיפושים ביגור, וכנראה שהיו לבריטים ידיעות מוקדמות על הימצאות מחסני נשק גדולים במקום. חברי הקיבוץ התנגדו התנגדות פסיבית, אולם הם פוזרו באמצעות גז מדמיע והושמו במכלאות שהוקמו על-ידי החיילים. תחילה היה לחיפוש אופי שגרתי, אולם לאחר שנמצא מחסן הנשק הראשון, השתנה היחס והבריטים חפרו מתחת לרצפות והפכו כל אבן בחיפושיהם אחר נשק. ואמנם כעבור שבוע ימים של חיפושים, נפל בידיהם שלל רב שכולל למעלה מ-300 רובים, כ-100 מרגמות של "2 , למעלה מ-400,000 כדורים, כ-5000 רימונים וכן 78 אקדחים. את השלל העצום הזה הציגו הבריטים במסיבת עיתונאים שערכו במקום, ולאחר שעצרו את כל הגברים שנמצאו בקיבוץ, עזבו את המקום.
חיפושי נשק
במסגרת ה"שבת השחורה", נעצרו ברחבי הארץ למעלה מ-2,700 איש, שהועברו למחנה המעצר ברפיח. רק כעבור חודשיים שוחררו כל עצורי ה"שבת השחורה".
תגובת ה"הגנה" היתה תחילה נזעמת. הקריין של "קול ישראל", תחנת השידור של תנועת המרי, הכריז בתקיפות ובדרמטיות, כי:
"אנו עומדים וגבנו אל הקיר! נשיב מלחמה שערה!"
הפיקוד העליון של ה"הגנה", שהתכנס למחרת "השבת השחורה", החליט להמשיך במאבק ולהוכיח לבריטים כי פעולתם לא תרתיע את היישוב ואת "תנועת המרי העברי". הוחלט לבצע שלוש פעולות נגד השלטון הבריטי: האחת - פשיטה של הפלמ"ח על מחנה הצבא בבת-גלים לשם החרמת נשק (לפי הידיעות של הש"י, הועבר לשם הנשק שנלקח ביגור). ביצוע הפעולה השנייה הוטל על האצ"ל - פיצוץ בניין מלון המלך דוד, בו שכנו משרדי ממשלת המנדט והמפקדה הראשית של הצבא הבריטי. על לח"י הוטל לפוצץ את בניין "האחים דוד" הסמוך לו, בו שכנו משרדי הממשלה. במכתב שכתב סנה אל בגין, נאמר:
1
א) עליכם לבצע בהקדם האפשרי את הצ'יק [הכוונה למלון המלך דוד - מלונצ'יק] ואת הבית של "עבדך משיחך" [הכוונה לבניין האחים דוד]. הודיעני על המועד. מוטב בבת אחת. אין לפרסם זהות הגוף המבצע - לא מפרסום במפורש ואף לא ברמיזה.
ב) אף אנו מכינים משהו - פרטים נודיעכם בעוד מועד.
ג) יש להוציא את ת.א. [תל-אביב] וסביבתה מכלל כל תוכנית פעולה. אנו מעונינים כולנו לשמור מכל משמר על ת"א - כמרכז חיי היישוב וכמרכז פעולתנו אנו. אם בעקבות פעולה תשותק ת"א (עוצר, מאסרים), נשותק גם אנו ותוכניותינו. אגב, לא כאן מרוכזים העצמים החשובים של הצד שכנגד. ובכן, ת"א - "מחוץ לתחום" בשביל צבאות ישראל
1.7.46 "מ" [משה סנה]
|
בעוד ההכנות לפעולות היו בעיצומן, הגיע מאיר וייסגל למקום מחבואו של סנה. וייסגל בא בשליחותו האישית של חיים וייצמן, נשיא ההסתדרות הציונית (וייצמן עצמו שכב אותו זמן על ערש דווי בביתו ברחובות). וייסגל הודיע לסנה כי וייצמן מפציר בו להפסיק את המאבק המזוין נגד הבריטים. בין השאר, ציטט וייסגל את וייצמן באומרו:
במדינות מקובל כי הנשיא הוא המפקד העליון של הכוחות המזוינים. מעולם לא נזקקתי לסמכות זו ולא עלה בדעתי להתערב בענייניכם. הפעם, הראשונה והיחידה, הנני משתמש בזכות זו ודורש ממך להפסיק את כל הפעילות.
וייצמן דרש תשובה מידית והודיע שאם בקשתו תידחה, הוא יתפטר מתפקידו ויפרסם ברבים את סיבות ההתפטרות. סנה, שהתנגד להפסקת המאבק המזוין נגד הבריטים, הודיע לוייסגל כי אינו יכול להכריע בעניין זה בעצמו וכי יביא את דרישתו של וייצמן בפני ועדת -x-.
2 בוועדה התעורר ויכוח לגבי סמכויותיו של נשיא ההסתדרות הציונית, אולם בסופו של דבר הוחלט ברוב קולות להיענות לבקשתו של וייצמן. סנה, שהתנגד להחלטה, הודיע על התפטרותו מתפקידו כראש המפקדה הארצית של ההגנה, אולם נשאר איש הקשר עם האצ"ל ולח"י. בפגישה עם בגין העלים סנה את החלטת ועדת x וכל בקשתו הייתה לדחות את ההתקפה על מלון המלך דוד ולא לבטלה. סנה החליט כי הוא עצמו ייסע לפאריס, כדי להשתתף בישיבת הנהלת הסוכנות היהודית בה יידון המשך המאבק בממשלת המנדט. לפני צאתו את הארץ, ב-19 ביולי, העביר סנה לבגין פתק נוסף, שנאמר בו:
שלום!
שמעתי מחברי על מהלך השיחה האחרונה. אם עודך מחשיב את פנייתי האישית, הריני מבקשך בכל לשון של בקשה להשהות את הפעולות העומדות על הפרק לימים ספורים נוספים.
בעקבות בקשותיו של סנה, נקבעה ההתקפה על מלון המלך דוד ל-22 ביולי 1946. בגלל קשיי תיאום, החליט לח"י לבטל את תכניתו לפוצץ את בניין "האחים דוד".
הערות:
![](../../animation/pencilly.gif)
1. מכון ז'בוטינסקי, כ - 4 1/11/5.
2. ועדת x הייתה הוועדה המדינית העליונה שבפניה הובאו התוכניות האופרטיביות של תנועת המרי (ללא פירוט היעד והתאריך המדויק), והביצוע היה מתקיים רק לאחר אישור הוועדה.