תיב. שלא לקח כופר להציל ממות הרוצח - ספר החינוך
שלא לקח כופר, כלומר פדיון, ואפילו כל ממון שבעולם להציל נפש הרוצח שלא להרגו, שנאמר
(במדבר לה לא) ולא תקחו כופר לנפש רצח אשר הוא רשע למות.
זו ידוע, שאם הרשו אדוני הארץ ליקח כופר מיד הרוצח, נמצא שכל הגדול מחברו ועשיר ממנו יהרגנו אם יחרה אפו עליו ויתן כופרו, ונמצא חרב איש באחיו, והישוב בטל.
מה שאמרו זכרונם לברכה
(כתובות לז, ב) שאפילו רצה גואל הדם לפוטרו ואמר לדין שהוא מוחל על דמו ושיקחו ממנו כופר אם ירצו, אינן רשאים ליקח הכופר ולא לפוטרו בכל ממון שבעולם, אלא יומת כמצוות האל עלינו.
ויתר פרטיה במסכת מכות
[ה' רוצח כ''א].
שעכשיו בזמן הזה אין לנו עסק בדיני נפשות. ואומרים בכאן שנוהג איסור זה גם בנקבות ואף על פי שהן אינן דנות, העניין הוא שאם אולי בזמן ההוא מחמת מלכות או סיבה אחרת יבוא ביד אשה עניין שישאלו ממנה להציל נפש רוצח בשביל ממון, שהיא מוזהרת משום לאו זה שלא ליקח ממון ותצילנו.
והעובר על זה, בין איש בין אשה, ולקח כופר להציל הרוצח, עבר על לאו זה, ועונשו גדול מאוד, כי הוא סיבה לאבוד כמה נפשות מישראל.
המצווה בכל הספרים