צב. שלא לבשל בשר בחלב - ספר החינוך
שלא נבשל בשר בהמה בחלב, שנאמר
(שמות כג יט) לא תבשל גדי בחלב אמו. ובא הפירוש
(חולין קיג, א), דלאו דוקא גדי, אלא אפילו כל בשר בהמה במשמע, שאין לשון גדי אלא לשון בשר בהמה, והוציאו בלשון 'גדי', לפי שהבשר דבר רך כגדי. ואיך אתה למד כן, ממה שאתה מוצא בכמה מקומות בתורה שכתוב 'גדי', והוצרך לפרש 'גדי עזים', הא למדת, שבמקום שנאמר 'גדי' סתם - לאו דוקא גדי עזים, אלא אף כל בשר בהמה כיוצא בו במשמע.
לפי הדומה שהוא כעניין מה שכתבנו במצות מכשפה, כי יש בעולם דברים שנאסר לנו תערובתן בסיבת העניין שאמרנו שם. ואפשר שתערובת הבשר עם החלב במעשה הבישול יהיה סיבת איסורו מן היסוד ההוא.
וקצת ראיה לזה, לפי שבא האיסור לנו במעשה התערובת, אף על פי שלא נאכלנו, שנראה בזה שאין איסורו מחמת נזק אכילתו כלל, רק שלא נעשה פעולת אותה התערובת, ולהרחקת אותו עניין שאמרנו. והזהירנו גם כן במקום אחר, שאם אולי נעשה התערובת, לבל נאכלהו ולא נהנה בו, להרחיק העניין. ואפילו
(פסחים כה א) אכלו מבלי שנהנה ממנו כלל, לוקה, מה שאין כן בשאר כל איסורי המאכלות.
וכל זה מורה שיסוד טעמו הוא מחמת התערובת, וכעניין שאמרנו בכישוף. זה נאמר מתוך הדחק, ועדיין אנו צריכים למודעי המקבל.
ו
הרמב''ם זכרונו לברכה כתב בעניין טעם אחר
(מורה נבוכים ג מ''ח). אמר, כי יש עובדי עבודה זרה יעבדוה במעשה תערובת בשר עם חלב, ולכן הרחיקה התורה אותה התערובת. וכל זה איננו שוה לי.
נכתב בעזרת ה’ בקצור כמנהגנו במצות איסור האכילה וההנאה בסדר כי תשא.
והעובר עליה ובשל בשר בחלב, ואף על פי שלא אכלו, לוקה.
המצווה בכל הספרים