תצט. שלא ירבה המלך סוסים - ספר החינוך
שלא ירבה לו המלך שימלך עלינו סוסים זולתי הצריכים למרכבתו ומרכבת פרשיו. וכמו שכתוב
(דברים יז טז) לא ירבה לו סוסים.
ועניין המצוה שלא יהיו לו סוסים שירוצו לפניו לכבוד בעלמא, ואפילו על סוס אחד בטל יהיה עובר על זה. ואמנם אם יהיו לו סוסים באצטבלאות שלו מוכנים למלחמה, ופעמים שירכבו עליהם פרשיו, אין זה בכלל לאו זה כלל, שאין עיקר העניין אלא על הצד שאמרנו, שלא ינהיג לפניו תמיד סוסים בטלים למעלה ולכבוד, אבל יהיה לו בהמה אחת לבד למרכבתו.
שהיא לבל ישיב את העם מצרימה למען הרבות סוס וגו'. כלומר שלא ישלח למצרים מעמו שיקבעו דירתם במצרים לגדל לו שם סוסים, שאין האיסור רק בקביעות דירה שם, כמו שדרשו זכרונם לברכה: לישיבה אי אתה חוזר, אבל אתה חוזר לפרקמטיא. וגם שלא ירום לבבו בהרבות לו סוסים וכסף וזהב, כי הסוסים לרוב יופים וקלותם, יתגאו בהם אדוניהם.
בפרק שני מסנהדרין.
שיהיה לנו מלך, וזאת מן המצות שהן על המלך לבד. ומלך העובר על זה והוסיף אפילו סוס אחד פנוי להיות רץ לפניו כדרך ששאר מלכי אומות העולם עושין חייב מלקות.
המצווה בכל הספרים